Author: Admin

ГАЗЕТА ТЕХНОЛОГО-ЕКОНОМІЧНОГО КОЛЕДЖУ
БІЛОЦЕРКІВСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО
АГРАРНОГО УНІВЕРСИТЕТУ
МЕДІА КОЛЕДЖ

9 березня 2014 року Україна і світ відзначатимуть 200-річчя від дня народження Генія, Поета, Пророка, що відкрив світові буття українців і, завдяки якому, скарби української душі влилися в загальний потік людської культури.

Спецвипуск присвячено
200-річю з дня народження
Тараса Шевченка

***
Як Бога, людину, любов, вічність, так і таких поетів, як Шевченко, кожен
мусить осягти
cам для себе.
Інші здатні лише
допомогти тобі у цьому пекельному труді, але не зробити цей труд за тебе.
В.Пахаренко

Не поет – бо це ж до болю мало,
Не трибун – бо це лиш рупор мас,
І вже менш за все – «Кобзар Тарас»
Він, ким зайнялось і запалало.
Є. Маланюк

Бог послав нам Кобзаря…
Є. Сверстюк

На думку багатьох державних і культурних діячів, Україна як європейська політична нація розпочалася після першого «Кобзаря».
На жаль, у підлітковому віці у школі ми отримуємо лише загальне уявлення про найвеличнішого українського генія. Ми знаємо його як кріпосного хлопчину, який
розпочав свій шлях «козачком» у поміщика, вчився грамоті у дячка і “пас ягнят за селом”. Це все – інформація, отримана переважно з самих літературних творів Тараса Шевченка. Доля відміряла йому багато випробувань, але й обдарувала щедро не тільки талантом художника, а й поета, який міг пристрасно закликати до «сокири», гнівно дорікати за покірність сучасникам–землякам, трепетно, справді по-малярськи, живописувати Україну.
І хто знає, якби не участь у Кирило-Мефодіївському братстві, не арешт і заслання, світ знав би художника Шевченка на рівні з Рубенсом і Рембрандтом.
Попри це, Шевченко, як поет, й далі залишається уособленням «українства». - Чи не тому його цитують закордонні політики. У жовтні 2004 року російський Президент В.Путін прочитав у прямому ефірі: «… І голову схопивши в руки, дивуєшся, чому не йде апостол правди і науки?» У березні 2000-го Б.Клінтон закликав киян, які прийшли послухати Президента США: « Борітеся – поборете» . Навіть Папа Римський Іван Павло II нагадував нам, що «в своїй хаті своя правда, і сила, і воля».
Річниці народження Кобзаря присвячується щороку багато акцій, різноманітних конкурсів. Але, напевно, не це важливо. Важливо, щоб кожен із нас відкрив свого Шевченка: хто в 20 років, хто — в 30, хто пізніше, щоб одного разу взяли ці руки не детектив чи фантастику, а маленький «Кобзар». І читали його, наче вперше. Впевнена, дуже швидко відчуєте, наскільки сучасно він звучить?
Бондар Н.П., викладач

Ні, ми не знаємо Шевченка…
М. Гоголь

Широкоплечий, присадкуватий, кремезний, Шевченко являв собою образ козака з помітними ознаками солдатської виправки і ломки. Голова довгаста, майже лиса; високий зморшкуватий лоб, широкий, так званий «качиний» ніс, густі вуса, що закривали губи; невеликі сірі очі, погляд яких здебільшого похмурий і недовірливий, часом набирав виразу лагідного, майже ніжного, і супроводжувався хорошою, доброю усмішкою, голос трохи хрипкий, вимова чисто російська, рухи спокійні, хода поважна, постать трохи незграбна і мало елегантна. Ось такими рисами запала мені в пам’ять ця незвичайна людина.
(І.С.Тургенєв)
За легендою, Біблію Т.Шевченкові подарувала закохана в нього княжна Варвара Рєпніна і сказала: “Люди розлучають нас, але Бог повінчає як не на цьому, так на тому світі” Цю Біблію поет узяв із собою на заслання. Отже, святе Письмо необхідне було Шевченкові навіть на каторзі.
Коли Шевченка переводили в Новопетровськ, у дорозі він опирався на вербову палицю. Пізніше встромив її в землю на солдатському городі, і з неї виросло перше дерево у Новопетровську. Пізніше він з ініціативи коменданта форту Ускова вибрав місце для саду, зробив його план, і восени 1853 року його засадили. У 1857 році форт Новопетровський перетворено на місто Олександрівське. Сад став міським і звався весь час садом Шевченка.
У 1853 – 1857р. Т.Шевченко написав близько двох десятків повістей російською мовою, з яких до нас дійшло тільки дев’ять. Дві повісті («Варнак» і «Княгиня» ) за два роки до звільнення надіслав у Петербург своїм друзям з тим, щоб надрукувати під псевдонімом К.Дармограй у якомусь з російських журналів, але не вдалося. Після смерті Тараса Григоровича повісті зберігалися спочатку у М. Лазаревського, а потім – у М.Костомарова, в архіві якого пролежали двадцять років. Окремою книжкою вийшли тільки в 1883 році «Т.Г.Шевченко. Поеми, повести и рассказы, писанные на русском языке».

Поезія «Заповіт» (1945р.) завершувала альбом «Три літа» і подавалася без назви, тому за першим рядком «Як умру, то поховайте…» була сприйнята як заповіт поета. Назва «Заповіт» уперше з’явилася у виданні 1867р.

Біла Церква в житті і творчості Т.Шевченка
Історія нашого міста тісно пов'язана з ім'ям великого сина українського народу Тараса Григоровича Шевченка.
Дмитро Красицький, онучатий племінник Шевченка, писав, що коли Тарас був козачком пана Енгельгардта, родича Браницьких, по дорозі до Вільно вони заїжджали до Білої Церкви. Володарка містечка Олександра Браницька показала гостю свій маєток, парк „Олександрію". Тарас дивився зачарованими очима на всю цю красу: стави, мармурові статуї, доріжки, посипані черепашником з якогось далекого моря. Страшно було ступати на землю. Камінці менш кололи босі ноги, ніж кололо серце Тараса. Тоді вродливому юнакові Олександрійський парк здавався раєм.
Весь Петербурзький період Шевченко жив мрією про рідну Україну. В грудні 1845 р. він став співробітником археографічної комісії, у складі якої виїздить до Васильківського повіту, де бере участь у розкопках Переметової могили біля Фастова. Одного разу, коли на розкопках був вихідний день, пише Д. Красицький, Шевченко вирушив у подорож - ще раз подивитися чудову „Олександрію". Замислившись, він ішов шляхом, коли побачив хлопчика, який прямував з Києва до свого дядька, що служив у Браницьких у парку водолазом. Дорога до Білої Церкви довга - прийшли аж під вечір. Шевченко заночував у готелі ямського двору, де нині встановлено меморіальну дошку. Вранці Тарас пішов дивитись місто, побував у парку. Багато змін відбулося за ці роки. Чарівні пейзажі стали ще кращими. Він не втримався, щоб не змалювати їх. Шевченко бачив викопані кріпаками ставки, зроблені їх руками водоспади, архітектурні споруди, острів на Росі, що служив для розваг магнатів. У шелесті вікових дубів відчувався Шевченкові стогін тисяч поневолених... Залишилось дев'ять малюнків Шевченка, багато етюдів цього періоду.
Свої враження про Білу Церкву Шевченко описав у творі „Прогулка с удовольствием и не без морали", де згадує сіре містечко з невеликими хатками на немощених вулицях, з босоногими хлопчаками, що супроводжували Шевченка уважними поглядами.
Сльозами всього народу України був омитий останній шлях Т.Г. Шевченка з Петербурга, де 26 лютого 1861 р. обірвалося життя великого Кобзаря, до високих дніпровських круч Канева. Пролягав він повз дорогі поету київські землі. 6 травня (дати подані за старим стилем) домовина Т. Шевченка була внесена у Христорождественську церкву на Подолі в Києві. Панахиду відслужив П. Лебединцев, автор багатьох історичних праць, що

був настоятелем Преображенського собору у 1850-х роках у Білій Церкві. Студенти, що заповнили Поштову площу перед церквою, виголошували „вічну пам'ять" народному поетові, пророку волі народної В похоронах Шевченка на Чернечій горі в Каневі брав участь друг поета М. К Чалий - директор Білоцерківської гімназії, один з перших його біографів, який залишив нам книгу „Жизнь и произведения Тараса Шевченко", видрукувану в Києві в 1860-хроках.
Лесь В.М., викладач

Літературна спадщина
Т.Г. Шевченка
240 поезій, з них – понад 20 поем;
драма “Назар Стодоля”;
20 повістей (до нас дійшло 9);
щоденник;
автобіографії;
фрагменти двох незакінчених драм.

Посвята
У світлі сонця далечінь
колоссям золотиться,
добром і радістю прозрінь
твоя душа іскриться.
Із криці викував слова
синам і дочкам славним.
Їх сила двісті літ жива
й стинає пута вправно.
Як громовиця серед хмар,
твій погляд із портрета
для блазнів, покидьків, нездар,
що заповіт поета
пропили, лайдаки, в шинках,
зміняли на кайдани,
що не змогли збороти страх
й плететесь в балагани.
І знову шкуру дерете
з «незрячих гречкосіїв»,
і сонце правди дозрівать,
в краї претесь чужії?
У світлі сонця далечінь
колоссям золотиться,
добром і радістю прозрінь
душа твоя іскриться.
Нажив і слави, й ворогів,
та не нажив запасів,
проте «знайшовсь один козак
з мільйона свинопасів».
В. Харчишина,
студентка групи Ф-22

оригінали більшості творів Т.Г Шевченка зберігаються в інституті літератури НАН України
твори Шевченка перекладені приблизно 100 мовами світу.

Шевченко і світ

Твори Шевченка роблять людей кращими, ласкавішими, людянішими.
В. Островський, російський педагог
Тарас Шевченко був нашою потіхою і розрадою, нашою підпорою і натхненням…
З канадської газети «Українське життя»
Шевченко – незвичайна постать на світовому літературному олімпі. Між увінчаними геніями світу важко знайти йому рівного, який би був своїм життям і творами подібний до нього… Тарас – це справжній по своїй суті будитель, вчитель, поводир і пророк народу. Коротше кажучи, жодна нація не має поета, який би був так тісно зв’язаний з народом.
Й. Абрам, Югославія
Він був найбільш народним поетом з усіх великих поетів світу… Поезія Шевченка була явищем єдиним і неповторним. Немає для неї відповідника в світовій літературі.
М. Якубець, Польща
Шевченко – одна з найкращих пісень боротьби, яку співають у колоніальних. країнах, її співають народи..
Назим Хікмет, Туреччина
Він ( Шевченко) всюди… як свій, бо на Слов’янщині нема для нього чужої країни.
Е. Вавра, Чехія
Шевченко через сто років після своєї смерті зумів зібрати поетів усього світу і здружити їх.
Гвідо Пйовене, Італія
Могутність його бунтівного духу, відвага, з якою він атакує найміцніші твердині свого часу, ба, навіть нашого часу: чи це божество, чи самодержавство, теократія, нелюдяність, расове упередження, жорстокість, глупота чи невігластво.
Г.Маршалл, Англія
Геній Шевченка своєю творчістю зігріває серця мільйонів… і тому він схожий на сонце. А хіба сонце може належати лише одному народові ?
Г. Севунц, Вірменія
Шевченко могутнім закликом будить гноблених усього світу.
Стебер, Франція

Віч-на-віч
із Шевченком
Мікрохрестоматія
крилатих висловів
із творів поета
***
Боріться – поборете!
***
Ви любите на братові шкуру, а не душу.
***
В своїй хаті своя правда, і сила, і воля.
***
Не гріє сонце на чужині…
***
Діла нових оновляться, а діла злих загинуть.
***
За шмат гнилої ковбаси у вас хоч матір попроси, то оддасте.
***
І неситий не виоре на дні моря поля.
***
І чужому научетесь, і свого не цурайтесь.
***
І оживе добра слава, слава України.
***
Караюсь, мучуся .,, але не каюсь.
***
Колись будем і по-своєму глаголить, як німець покаже та до того й історію нам вашу розкаже
***
На сторожі коло їх поставлю слово.
***
Наша дума, наша пісня не вмре, не загине.
***
Не забудьте пригадати незлим тихим словом.
***
Не минайте ані титли, ніже тії коми.
***
Не так тії вороги, як добрії люди –
І окрадуть жалкуючи,
Плачучи осудять…
***
Схаменіться! Будьте люди, бо лихо вам буде.
***
Славних прадідів великих правнуки погані.
***
Усі на сім світі – і царята, і старчата – Адамові діти.
Якби ви вчились так, як треба, то й мудрість би була своя.
***
Все йде, все минає – і краю немає
***
Од молдованина до фіна на всіх язиках все мовчить, бо благоденствує.
***
Найшовсь-таки один козак із міліона свинопасів…
***
Хто матір забуває, Того Бог карає.
***
Історія мого життя складає частину історії моєї Батьківщини.
***
Огонь запеклих не пече.
***
Люде б сонце заступили, Якби мали силу…
***
Невесело на світі жить, Коли нема кого любить.
***
Де нема святої волі, не буде там добра ніколи.
***
Не вмирає душа наша, не вмирає воля.
.***
Раз добром нагріте серце вік не прохолоне!

Мистецька спадщина Шевченка-художника
210 акварелей передусім пейзажів;
150 портретів, з яких – 43 автопортрети;
27 офортів, з яких – 6 серії “Живописна Україна”;
понад 230 рисунків олівцем – ландшафти України;
ескізи, етюди, начерки – на 360 сторінках рукописів та альбомів.

200 поезій у вінок Кобзаря

Фоторепортаж з поетичного марафону

Студентський форум
Шевченко у моєму житті

Він заговорив до свого народу напрочуд просто, поетично про найголовніше,найболючіше, - про красу природі людини, її честь і гідність, про несправедливість , славне минуле, втрачену свободу, яку неодмінно треба повернути, про любов до України, заради якої був готовий на усе:
Я так її, я так люблю,
Що проклену святого Бога,
За неї душу погублю.
Трегуб Юля, група Т-32
***
Світ Шевченка…Увійшовши в нього, можливо, зрозуміємо, звідки в нього та всеосяжна любов до України, її народу та всіх чесних людей,звідки брав він сили вистояти в боротьбі проти зла і не зломитися, звідки в нього такий високий духовний світ і геніальний талант.
Несмачна Марія, група В-21
***
Духовна місія Шевченка-поета надзвичайна, бо здійснювалась під чистим небом його сумління, відданості істині й твердого переконання, що він переживав важливу, вирішальну історичну мить. Для неї Правда була першим принципом життя як у слові, так і в помислах, і вчинках . Правда-визначальний код шевченківського тексту.
Згардівська Діана, група ІДП-21
***
Українці - це народ Шевченка. Його портрет висів у світлицях , а на полиці лежав «Кобзар».Люди шанували у Шевченкові не тільки геніального поета . Через нього вони усвідомлювали себе як народ. Люди, що не відчувають себе народом, не замислюються над тим, для чого вони живуть на землі, яка їхня роль в історії.
Нас просто не існує без Шевченка.У ньому-вся історія наша, все буття і всі наші мрії. Він – вершина нашого родового дерева. Навіть тіло його вознесене на вершину. Іншої такої могили на планеті немає.
Якубовська Валерія, група Ф-22
***
Найбільше допікає поета стан духовної апатії народу, його безпам’ятство , мовчання , покора, занепад вільнолюбних настроїв, поступова загибель славних традицій.
Кобзар нагадує землякам про попередні здобутки , криваві бої з тими , хто в той чи інший спосіб посягав на свободу українців. Результат приголошує. На ниві змагань уродилися дивні плоди.\
Курятник Ірина, група Т -11
***

Шевченко прагнув розбудити пам’ять народу , нагадати про мужність і незалежність наших предків . Він закликає нас подивитися на свою країну й «полюбити щирим серцем велику руїну».
Новіцький Олександр, група Т-12
***
Пізнання Шевченка, як і пізнання Батьківщини, розпочинається підсвідомо, ще в раньому дитинстві з материнської колискової, з образів явора, соловейка, калини, вишневого садка, і згодом надійно і назавжди Кобзареві думи ними переймаються , аби зворохобити наші власні та народжувати нові.
Варченко Марія, група Т-12
***
Широта політичного мислення, боротьба проти соціальної неправди і неволі, проти будь-якого насильства над людськими душами піднесла Т.Шевченка до вершини речника української нації. Шевченкове слово, його поетична мова запалювала серця мільйонів патріотичним вогнем.
Єрохіна Євгенія, група Ф-12
***
Завдяки його творчості українська література пройнялася гуманістичними ідеями , вийшла на широкий інтернаціональний шлях історичного поступу і вивила із забуття всю націю. Іти пліч-о-пліч з іншими народами – історична потреба кожної нації і неодмінна умова справжнього прогресу в її духовній творчості.
Кузьменко Олександра, група Т-21
Його феномен відбиває нашу національну природу, наше світосприйняття, наше минуле і нашу надію на майбутнє. Він символізує думу українського народу, втілює його гідність,дух та пам’ять . Шевченко для нас більше ніж великий поет – він національний пророк і мученик, розп’ятий і воскреслий .
Орлюк Анастасія, група Т-12
***
Не було і немає в Україні і світі поета, який був би подібний йому.Саме Тарас Шевченко зберіг і повернув народу його голос- українську мову.
Розуменко Світлана, група Ф-22
***
Все життя Тараса – це боротьба за кращу долю народу, за те , щоб показати йому шлях до світлого майбутнього , допомогти повірити в свої сили, запалити в ньому вогонь ненависті до пригноблювачів.
Редька Вікторія, група Ф -22
***

“Медіа Коледж”
незалежний друкований орган ТЕК БНАУ
Редакція може не поділяти думку авторів та залишає за собою право редагувати надані матеріали

Над випуском працювали:
Гол. редактор – Н.П. Бондар
Ред. колегія – Н.М. Єрохіна,
В.М. Лесь

АДРЕСА:
м . Біла Церква
вул. Я.Мудрого , 25/2
тел. 0(4563)5-32-66
http://www.mediacollage.mail.ua
e-mail:mediacollage@mail.ua